VRIJEDNOSTI RAMAZANA (Ebu Lejs Es-Semerkandi) 
Poglavlje iz knjige: UPOZORENJE NEMARNIM, Izdavač: Behram-begova medresa u Tuzli, 2006. god. 
Autor, svojim lancem prenosilaca, bilježi od Ibn Abbasa, r.a., da je čuo Vjerovjesnika, s.a.v.s., da kaže: Uistinu se Džennet svake godine ukrašava i dotjeruje, zbog dolaska ramazana. Kada nastupi prva noć ovog mjeseca, ispod Arša puhne vjetar, koji se zove Musire, zadrhti lišće na džennetskom drveću i zaigraju halke na džennetskim kapijama. Od toga nastaje takav ton da ljepši od njega nije niko čuo. Pojave se džennetske hurije, poredaju se po džennetskim uzvisinama i poviču: „Ima li zaručnika i mušterija koji će biti prosci kod Allaha i oženiti se nama? Ridvane, koja je ovo noć?" On im se odazove i kaže: „Ljepotice, ovo je prva noć ramazana. " Uzvišeni Allah naredi: „Ridvane, otvori džennetske kapije postačima iz ummeta Muhammeda, s.a.v.s. " Onda se obrati Džibrilu: „Džibrile, spusti se na zemlju i okuj i sveži u lance šejtanske otpadnike, a onda ih baci u morske dubine, kako ne bi mogli da zavode sljedbenike Mog miljenika Muhammeda, s.a.v.s., i kako im ne bi kvarili njihova posta." Allah svake ramazanske noći pozove tri puta: „Ima li nekoga da traži nešto, pa da mu to dam? Ima li pokajnika kome ću pokajanje primiti? Ima li nekoga ko traži oprosta, da mu oprostim?" Onda kaže: „Ko će ponuditi i posuditi dugoročni dug, koji je vrijedan, nekome ko će podmiriti taj dug i neće nanijeti nikakve nepravde? "Allah svaki dan ramazana oslobodi, prilikom iftara, milion ljudi od Džehennema, i to one koji s u ga zaslužili. Uoči petka i petkom, svakog sata oslobodi džehennemske patnje milion onih koji su zaslužili Džehennem. Zadnji dan ramazana oslobodi džehennemskog azaba onoliko ljudi koliko je oslobodio od početka ramazana do tada. Kada nastupi Lejletu-l-kadr, Allah naredi Džibrilu da se spusti u grupi meleka na zemlju. Nosi zelenu zastavu, koju usadi na krov Kabe. Džibril ima šest stotina krila, od kojih dva širi samo u noći kadra. Tu noć ih raširi i prekrije njima i istok i zapad. Džibril razašalje meleke i na istok i na zapad i oni selame svakog čovjeka kojeg zateknu da sjedi ili stojeći ibadet čini, svakog klanjača i onoga što Allaha spominje. Oni se rukuju s njima i aminuju na njihove dove. To traje sve do izlaska sunca. Kada izađe sunce, Džibril poviče: „Meleki, polazak, polazak!" Oni odgovore: „Džibrile, što je Allah uradio za potrebe vjernika iz Muhammedovog, s.a.v.s., ummeta?" On im kaže: „Allah ih je pogledao i oprostio svima, osim četverici." Meleki će pitati: „Koji su oni? " On će im odgovoriti: „Notornom alkoholičaru, neposlušnom i nezahvalnom svojim roditeljima, onome ko ne održava rodbinsku vezu i mušahinu. " Ashabi su pitali: „Allahov Poslaniče, a ko je mušahin?" On reče: To je onaj koji ne govori s bratom muslimanom više od tri dana. Noć uoči bajrama se naziva noć nagrade. Kada osvane bajram, meleki budu razaslati u svaku oblast zemlje i svaku pokrajinu. Spuste se na zemlju i budu u svakoj ulici. Dozivaju glasom koji čuju sva stvorenja osim džina i ljudi: „Muhammedov ummete, izađite Plemenitom Gospodaru Koji obilno nagrađuje i Koji prašta velike grijehe. " Kada ljudi zauzmu mjesta u džamijama i na musallama, Uzvišeni Allah kaže: „Meleki Moji, koja je nagrada najamniku ako dobro uradi svoj posao za koji je unajmljen? Meleki odgovore: „Bože naš i Gospodaru, njegova nagrada treba da mu bude pravedno isplaćena." Allah kaže: „Vas uzimam za svjedoke, meleki Moji, da sam im, za njihov post i njihovo klanjanje, odredio nagradu - Moje zadovoljstvo i oprost." Onda Allah kaže: „Robovi Moji, tražite od Mene. Tako Mi Moje veličine i uznositosti, danas nećete ništa zatražiti od Mene, bilo da tražite za svoju vjeru ili dunjaluk, a da vam to neću i dati." 
Svojim lancem prenosilaca, autor bilježi od Ebu Hurejre, r.a., da je Allahov Poslanik, s.a.v.s., rekao: Mom ummetu je u ramazanu dato pet blagodati koje nisu date nijednom ummetu prije njega: zadah iz usta postača je Allahu draži, ljepši i prijatniji od mirisa miska, meleki mole oprosta za postače sve dok se ne iftare, šejtani budu okovani i vezani u ramazanu, tako da ne mogu ostvariiti nad ljudima ono što inače uspijevaju. Allah svaki dan ramazana ukrašava Džennet i govori mu: „Moji dobri i čestiti robovi samo što se nisu riješili svoje nevolje i teškoća i došli u tebe." I bude im oprošteno zadnju noć ramazana. Neko je upitao: „Allahov Poslaniče, da li je to Lejletu-l-kadr?" Poslanik, s.a.v.s., reče: Ne, nego bi najamniku trebalo isplatiti njegovu najamninu odmah po završetku posla. 
Autor, svojim lancem prenosilaca, bilježi od Ebu Hurejre, r.a., da je rekao: „Poslanik, s.a.v.s., obradovao je svoje ashabe riječima: Došao vam je ramazan, blagoslovljeni mjesec. Allah vam je dao u obavezu da ga postite, u njemu se pootvaraju džennetske kapije, pozatvaraju džehennemske, a šejtani budu okovani. U njemu je noć kadra (Lejletu-l-kadr), koja je bolja od hiljadu mjeseci. 
Bilježi se od A'meša, a on od Hajseme da je rekao: „Oni su govorili: 'Vrijeme od ramazana do ramazana, od hadždža do hadždža, od džume do džume, od namaza do namaza potire grijehe koji se učine u međuvremenu, pod uslovom da se izbjegavaju veliki grijesi.'" 
Prenosi se da je Omer b. Hattab, r.a., govorio, kada bi nastupao ramazan: „Dobro nam došao naš čistač. Čitav ramazan je dobro. Danju se posti, a noću klanja. Ono što se u njemu udijeli je kao ono što se udijeli na Allahovom putu." 
Ebu Hurejre, r.a., prenosi da je Vjerovjesnik, s.a.v.s., rekao: Ko posti ramazan i noći provodi u ibadetu, vjerujući i nadajući se nagradi, oproste mu se njegovi prijašnji grijesi. 
Ebu Hurejre, r.a., prenosi da je Vjerovjesnik, s.a.v.s., rekao: Uzvišeni Allah je rekao: „Svako dobro djelo, koje čovjek uradi, umnogostručuje mu se od deset do sedamsto puta, osim posta. On je Moj i samo Ja mogu ocijeniti njegovu pravu vrijednost. Čovjek ostavlja svoje prohtjeve, hranu i piće radi Mene. Post je štit i postač ima dvije radosti: radost iftara i radost zbog susreta sa svojim Gospodarom na Kijametskom danu." 
Autor, svojim lancem prenosilaca, bilježi od Selmana Farisija, r.a., da je rekao: „Poslanik, s.a.v.s., držao nam je hutbu, zadnji dan šabana, kada je jednom rekao: Ljudi, natkrilio vas je veličanstven i blagoslovljen mjesec: mjesec u kojem je Lejletu-l-kadr, a ona je bolja od hiljadu mjeseci; mjesec u kojem vam je Allah propisao da postite i da dobrovoljno klanjate noću. Ko u ramazanu učini ikakvo dobro, dobrovoljno i drage volje, to mu se piše kao da je učinio neki farz izvan ramazana. Ko u njemu provede farz, piše mu se kao sedamdeset farzova izvan ramazana. To je mjesec sabura (ustrajnosti i strpljivosti), a nagrada za sabur je Džennet. To je mjesec međusobnog pomaganja, mjesec u kojem se povećava opskrba vjerniku. Ko u ramazanu da iftar postaču, piše mu se kao da je oslobodio roba i praštaju mu se njegovi grijesi. Mi smo kazali: Allahov Poslaniče, nismo svi u stanju da pravimo iftar postaču. On kaza: Allah će tu nagradu dati i onome ko postaču ponudi gutljaj mlijeka, jednu hurmu ili gutljaj vode. Ko nahrani postača do sitosti, bit će mu oprošteni, zbog toga, njegovi grijesi i Gospodar će ga napojiti iz moga izvora, pa poslije toga nikada neće žeđi osjetiti, pa će ga i u Džennet uvesti. Imat će nagradu za svoj post i nagradu posta onoga kojeg je nahranio, a da se tome ne umanji nimalo od njegove nagrade. To je mjesec čiji je početak milost, sredina je oprost, a kraj je oslobođenje od Džehennema. Ko svojim uposlenicima olakša posao i zadatke u ramazanu, Allah će ga osloboditi Džehennema. 
Autor, svojim lancem prenosilaca, bilježi od Ibn Mesuda, r.a., da je rekao: „Nema čovjeka koji posti ramazan, provodeći vrijeme u šutnji i spominjanju Allaha, potvrđujući da je dozvoljeno ono što je On dozvolio, a zabranjeno ono što je On zabranio, koji ne počini nikakvu nevaljalštinu, a da sa zadnjim danom ramazana ne budu oprošteni svi njegovi grijesi. Bude mu za svaki tesbih i svako izgovoreno la ilahe illellah izgrađena kuća u Džennetu, od smaragda i iznutra ukrašena rubinima. U unutrašnjosti rubina će biti šator od šupljeg bisera u kojem će ga čekati hurija, kao njegova supruga. Ona će na sebi imati dvije zlatne narukvice ukrašene rubinima kojom bi zemlju mogla obasjati." 
Istim ovim lancem prenosilaca se bilježi od Ibn Mesuda, r.a., da je Vjerovjesnik, s.a.v.s., kada se približilo vrijeme ramazana, rekao: Kada bi ljudi znali što je sve u ramazanu, moj bi ummet priželjkivao da on traje godinu dana. Neki čovjek iz Huza'ata je rekao: „Allahov Poslaniče, kaži nam što je sve u ramazanu!" On reče: Džennet se ukrašava za doček ramazana, iz godine u godinu. Prve noći puhne vjetar ispod Arša i zašumi lišće u Džennetu. Hurije izađu da to pogledaju i kažu: „ Gospodaru, u ovom mjesecu nam odaberi muževe među Tvojim robovima koji će nas radovati, a i koji će biti obradovani nama. "Nema čovjeka koji isposti ramazan, a da ga Allah neće oženiti dvjema hurijama i nastaniti u šatoru od šupljeg bisera. To je opisano u Allahovim riječima: Hurija u šatorima skrivenih. (Sura Rahman, 72.) Svaka među njima će biti odjevena u haljinu koja neće sličiti haljini bilo koje druge hurije. Bit će namirisane sa sedamdeset vrsta mirisa. Svaka od njih će biti na ležaju od rubina, ukrašenom biserom. Na svakom ležaju će biti sedamdeset prostirki, postavljenih kadifom. Svaka će imati i sedamdeset sluškinja. Ova nagrada je za svaki ipošteni dan, ne računajući dobra djela koja se učine u ramazanu i nagradu koja sljeduje za nju. 
Od Vjerovjesnika, s.a.v.s., bilježi se da je rekao: Redžeb je mjesec mog ummeta i njegova vrijednost nad ostalim mjesecima je kao vrijednost mog ummeta nad ostalim ummetima. Šaban je moj mjesec i njegova vrijednost nad ostalim mjesecima je kao moja vrijednost nad ostalim vjerovjesnicima. Ramazan je Allahov mjesec i njegova vrijednost nad ostalim mjesecima je kao vrijednost Allaha nad svim stvorenjima. 
Autor bilježi od Muhammeda b. Fadla, a on svojim lancem prenosilaca od Hasana, da je rekao: „Vjerovjesnik, s.a.v.s., izašao je jednom iz svoje kuće i zatekao ljude da se prepiru napolju. Tada je rekao: Došao sam, želeći da vam kažem kada je Lejletu-l-kadr. Strahovao sam da ćete se osloniti na njenu vrijednost. Možda je i bolje da se prešuti. Tražite je u zadnjih deset dana, zadnjih devet dana, zadnjih sedam dana, zadnjih pet dana, zadnjih tri dana i u zadnjoj noći ramazana. Ono što ukazuje da je to noć kadra je činjenica da je to blaga i prijatna noć u kojoj nema vreline, niti studeni. Sunce ujutro izlazi, bez svojih zraka. Ko je provede u ibadetu, vjerujući i nadajući se Allahovoj nagradi, Allah će mu oprostiti sve prijašnje grijehe." 
Fekih, da mu se Allah smiluje, rekao je: „Vjerovjesnik, s.a.v.s., uslovljava, u provođenju noći kadra u ibadetu, vjeru i nadanje u Allahovu milost. Vjerovanje je potvrđivanje Allahovog obećanja nagrade, a nadanje je da čovjek pristupi robovanju i ibadetu uz punu skrušenost i pokornost Allahu. Ako čovjek hoće da ostvari nagrade i vrijednosti koje je Poslanik, s.a.v.s., spomenuo, onda bi trebalo i da zna časnost ramazana. Trebalo bi da čuva svoj jezik od laži, ogovaranja i besposlenog govora. Svoje udove i organe neka čuva od grijeha i pogreški, svoje srce od zavisti i neprijateljstva prema muslimanima. Ako sve to uradi, trebalo bi i da strahuje da li će mu Allah to primiti ili neće." 
Bilježi se da je jedan mudrac rekao: „Bože moj, zagarantirao si onome ko je u nevoljama dostojnu naknadu, a na Ahiretu nagradu. Bože moj, ako nam ne primiš ovaj naš post, onda nam nemoj uskratiti nagradu onog ko je u velikoj nevolji, Ti, Koji za dobro daješ mnogostruko dobro." 
Bilježi se da je Ebu Zerr, r.a., rekao: „Postili smo s Allahovim Poslanikom, s.a.v.s., i kada je nastupila dvadeset i treća noć ramazana, on je ustao i klanjao trećinu noći. Dvadeset i četvrtu noć nije izlazio među nas. Dvadeset i petu noć je izašao među nas i klanjao, sve dok nije prošlo pola noći. Mi smo rekli: Mogli bismo noćas ostati čitavu noć u ibadetu. On odgovori: Onaj koji izade u džamiju i za svojim imamom klanja dokle je i on na namazu, piše mu se kao da je ibadetio čitavu noć. Dvadeset i šestu noć nije klanjao (ništa poslije jacije, op. prev.). Dvadeset i sedmu noć je okupio svoje supruge, izašao među nas i klanjao s nama toliko da smo se pobojali da će nas proći felah." Prisutni su Ebu Zerra pitali: „A što je felah? " On je odgovorio: „Zora i vrijeme jela." 
Bilježi se da je h. Aiša rekla: „Vjerovjesnik, s.a.v.s., ušao je početkom noći u džamiju i klanjao. Ljudi su klanjali, kao što on klanja. Sutradan su pričali o tome što su radili prvu ramazansku noć u džamiji, nakon jacije. Drugu noć je ostalo još više ljudi i on je klanjao, a oni su klanjali za njim. Treću noć je bilo toliko ljudi da je džamija postala tijesna da ih primi, ali Poslanik, s.a.v.s., nije došao među njih, sve do sabaha. Kada je klanjao sabah, okrenuo im se i rekao: "Nemojte misliti da vas nisam noćas primjetio. Nisam došao među vas iz straha da će vam biti propisan noćni namaz, a vi ga nećete moći klanjati." Aiša dalje priča: „Vjerovjesnik, s.a.v.s., podsticao je muslimane na noćni ibadet u ramazanu, ali ih nije obavezivao. On je i umro, a noćni namaz nije postao obaveznim. Tako je bilo i za vrijeme Ebu Bekra, r.a., i u početku hilafeta h. Omera. Onda je Omer uveo praksu da se zajednički klanja namaz u džamiji i odredio je Ubejja b. Ka'ba da ga predvodi." 
Fekih, da mu se Allah smiluje, rekao je: „Otac mi je, svojim lancem prenosilaca, prenio da je h. Alija rekao: „Omer, r.a., odredio je zajedničko klanjanje teravije-namaza, na osnovu hadisa koji je čuo od mene." Prisutni upitaše: „A koji je to hadis, vođo vjernika?" Alija odgovori: „Čuo sam Allahovog Poslanika, s.a.v.s., da kaže: Allah oko Arša ima mjesto koje se zove Haziretu-l-kuds (Sveti zabran) i on je od svjetlosti. Tu su meleki, čiji broj zna samo Allah. Oni Allahu robuju i svoj ibadet ne prekidaju ni za trenutak. Kada nastupe ramazanske noći, oni zamole Allaha da siđu na zemlju i da klanjaju s ljudima. Svaku noć se spuste s nebesa na zemlju i koga god dodirnu ili njih neko dodirne, taj će biti sretan i nikada neće osjetiti nikakve nesreće i nedaće. Tada je Omer rekao: `Mi smo najpreči da to imamo.' Okupio je ljude da zajednički klanjaju teraviju i to je postalo praksom." 
Bilježi se da je h. Alija, jedne ramazanske noći, izašao iz kuće. Čuo je učenje Kur'ana iz džamija i vidio učače osvijetljene. Tada je rekao: „Neka Allah obasja mezar h. Omera, kao što je obasjao naše džamije Kur'anom." 
Slična predaja i dova je zabilježena i od h. Osmana, da je Allah svima njima zadovoljan.